På Alaskas järnväg fraktas utrustning för att bygga en landsväg...
En kedja ligger och släpar!
...och ett snöfall pressar järnvägsarbetarna till gränsen.
Vi måste snabba på!
- I vildmarken... - Man får köldskador fort.
...gör kylan att invånarna måste kämpa mot vädrets makter.
Exploderar stenarna så blir jag arg.
- Jag gillar inte det här. - Det gick inte bra.
Flytta på dig!
Port Whittier...
...omges av glaciärer-
- och det är här godset från övriga USA lastas.
Tågen fraktar allt från militärmateriel till mat i Alaska.
I dag kör Davy och Bill en last för sju miljoner dollar-
-tiotals mil in i vildmarken i norr.
De fraktar stålpelare till en bro som ska byggas.
Lasten är tung och stora snöfall i Alaska gör det hela svårare.
Vi måste vara redo. Vädret blir inte bättre.
Det blir bara sämre.
Blötsnön kan ge upphov till laviner.
- Det här blir otäckt. - Ja, det blir det.
Jag har släppt bromsarna. Nu gör vi det här.
Arbetslaget måste frakta godset 50 mil norrut-
-stiga upp från dalen i Whittier-
- och korsa kullarna som leder upp till Talkeetna-bergen-
- innan de når byggarbetsplatsen nära Broad Pass.
Vi gör allt för att få dit godset.
De ska bygga en väg över järnvägen-
- och materielen och arbetarna är där.
De väntar bara på att vi ska komma dit.
Jag måste byta om. Jag är dyngsur.
- Det tror jag, det. - Tåg 2327 kör.
Det här blir svårt.
- Det är tungt. - Mycket.
- Kom igen. - Hjulen slirar.
Det hoppar upp och ned.
Utan grepp klarar vi inte tunneln.
Fem centimeter snö på rälsen gör det inte bättre.
- Klarar vi det?! - Jag tror det.
Nu väntar vi bara på att nåt dåligt ska hända.
Kör på, bara!
60 mil norrut, nära Ferry...
...har Tyler och Erin Dynes och barnen Koa and Mo-
-bott i mer än tio år.
Deras hus står på en höjd 600 meter över havet-
- och det är 1,5 mil till närmaste stad.
Vi odlar all mat i vår trädgård.
Vi jagar på hösten. Vi är definitivt självförsörjande.
Jag vill leva i vildmarken, för här styr vi över vår tid.
Vi passar inga tider.
Vi sköter våra sysslor varje dag-
- och det är att hämta trä och vatten och att utbilda barnen-
- men varje dag tycks det hända nåt-
-som ger oss annat att tänka på.
Att leva i vildmarken har en stor påverkan på barnens liv.
Vi bor inte vid nån väg, så vi har ingen skola nära som barnen kan gå i.
Vi får lära barnen här hemma-
- men det är skönt att inkorporera de dagliga sysslorna-
-i deras lärande.
Det är svårt och man måste vara driven för att göra det.
Man måste se till att man gör sitt skolarbete.
Vi måste utföra sysslor och göra vårt skolarbete. Det är jobbigt.
Hade jag fått bo i en stad och gå i skolan där-
- så hade jag gjort det, för jag älskar känslan i städer.
Det är så mycket energi i dem.
Skolarbetet sker i vardagsrummet.
När det är kallt och det ligger saker överallt så är det svårt, minst sagt.
Ni måste flytta böckerna lite-
-för jag måste så några frön.
- Flytta dem. - Det är inte bra.
- Tack. - Det hamnade på böckerna.
Koa börjar på high school nästa år-
- och kan inte sitta i vårt stökiga vardagsrum då.
- Hallå. - Ursäkta.
Barnen behöver plats att plugga-
- och paret Dynes har fått nys om en skolbuss-
-som de vill köra hem.
Efter en lång vandring till nästa stad får de syn på den.
- Vad tycks? - Den är fin.
- Den blir nog jättebra. - Jadå.
- Vad fin! - Den är perfekt.
Den tillgodoser våra behov.
Jag vill gärna köra hem den-
- så vi kan bygga om den till att vara både en skolbuss och ett hus.
- Får vi gå in och titta? - Jadå.
Får vi upp bussen till vårt hus så har vi en plats för oss själva.
Det blir nog bra till slut.
Titta vad mycket plats det är här.
Järnvägen var nära-
- så vi såg vår chans att ställa upp bussen på tåget-
-och frakta den till Ferry.
Vi får se om bussen startar. Den har varit här länge.
Förutsättningarna är inte bra.
Går nåt snett, så kan vår resa hem till huset sluta i katastrof.
Vi har inget val. Vi måste försöka, helt enkelt.
Familjen Dynes ska ha upp bussen på en flakvagn-
-så tåget kan frakta den till Ferry.
Sen måste den köras en kilometer på en isig bergsväg-
- som avslutas med ett fall på tio meter före huset.
- Tyler, det här kan du. - Det här kanske inte går så bra.
- Så där ja! - Det här kommer att funka.
- Den låter bra. - Den är fin.
Bromsarna är inte så bra, så vi får ta en titt på den.
- Går det att bromsa? - Knappt.
Det finns en handbroms, ifall ett nödläge uppstår.
24 mil söderut, i Talkeetna Valley...
Det räcker.
...har järnvägsarbetaren John Luxford fullt upp.
Han måste få bort all nattens snö-
-så att godståget kan komma förbi.
Det är nog sjutton minusgrader.
Snön är verkligen hård. Allt blir jobbigare när det är kallt.
Man måste gräva fram växlar och räls.
John går in i en av tio tågdepåer längs järnvägen.
Här lagras utrustning-
- och här kan man sitta när det är kallt.
Vi måste få bort all snö som har fallit. Det är ganska djupt.
Vi måste hämta ballastplogen och vända den.
- Det låter bra. - Okej.
Medan Doug skottar bort snön från rälsen-
- tar John fram den stora ballastplogen.
Bjässen på 25 ton har borstar som sopar bort snö från växlar-
- och vingar på fem meter som plogar bort snön från rälsen.
Ballastplogen har en stor fördel på rälsen-
- för med hjälp av en hydraulisk kolv kan den lyfta sig från rälsen-
- och roteras manuellt 180 grader. Det gör att den kan byta riktning-
-utan en vändskiva.
Maskinen står nu på rätt håll och John är redo att börja.
Maskinen har nästan 250 hästkrafter när den sopar rent rälsen-
- och den tar sig genom snödrivor som är 1,5 m djupa.
Maskinens toppfart på 55 km/h-
- gör att den kan ploga hundratals ton snö i minuten.
Men trots alla hästkrafter-
- gör snöfallet att Johns maskin får gå hårt.
Jag slog i marken.
- Efter stora snöfall i Alaska... - Jag slog i marken.
...har en ballastplog-
- spårat ur och blockerar nu stambanan.
Bakänden är kvar på rälsen.
Fronten är 7 cm från rälsen och ett tåg är på väg.
Davy och Bill åker mot blockeringen-
-men de får egna bekymmer.
Motorerna går för fullt-
- när de drar en last på 9000 ton stål genom Whittier-tunneln.
Att dra alla de tonnen skapar mycket oväsen.
- Det gick! - Bra.
- Det var skönt att komma ut. - Det är det alltid.
Lasten har inte flyttat sig.
I norr ber John högkvarteret i Anchorage om hjälp.
24-T-1, kom.
I kommandocentralen håller man koll på hundratals maskiner-
-som finns längs 70 mil järnvägsspår.
Anchorage här. Nordgående godståg, kom.
En ballastplog i Talkeetna har åkt av rälsen.
Det ser ut som att du kommer att bli försenad. Räkna med en försening.
- Det är inte bra. - Förseningen ger oss problem.
Det är nog kört.
John körde av rälsen och slog i en av plogvingarna på maskinen.
Det är nåt fel på vingen. Jag sitter fast här.
Okej. Tåget kommer nu, men jag ringer RC.
En halvmil längre bort-
- står mekanikerna RC och Steve och de är närmast tåget.
Ballastplogen har havererat och en av plogvingarna är sönder.
Det är snö under maskinen och ett tåg är på väg mot mig.
- Hur långt bort är tåget? - Det är en halvtimme bort nu.
Okej. Vi åker ditåt. Vi kör så fort vi kan.
Det sura är att jag har jobbat tre veckor i rad-
- och 16 timmar om dagen och nu ska jag laga en ballastplog.
Men vi får ju betalt för det.
Sex mil söderut har 74-årige jordbrukaren Carvin' Marvin-
-levt ensam i vildmarken i 45 år.
Jag jobbade med att rita karikatyrer-
-och jag gjorde illustrationer.
Jag körde upp till Alaska i en 1953 års Plymouth-
- och bodde i baksätet tills jag började med min konst.
Jag ville komma hit och måla med vattenfärger och det gjorde jag.
Men rätt så snart kom jag på-
- att det är för kallt eller för mycket mygg.
Ursprungsbefolkningen kan lära en hur man överlever.
Efter det är man ensam.
Jag bytte bort mina träskulpturer.
En gång bytte jag en träskulptur mot de här cyklarna-
- och en köttgryta. Det glömmer jag aldrig.
Till och med efter 50 år i vildmarken-
- är varje dag en kamp för att överleva.
Det kan falla tre meter snö och bli fyrtio grader kallt.
Man kan hamna i knipa fort.
Man kan få köldskador jättefort.
Marvins nuvarande toalett är en gammal husbil.
Så här brukar jag bada.
Jag ställer den här spannen på spisen.
Jag värmer vatten och häller det på mig. Sen kör jag med en tvättsvamp.
Jag måste hålla mig ren-
- för då håller man djuren borta. Det finns djur-
- i synnerhet björnar, som kan jaga en bara för att man luktar.
Marvin vill se till att inte bli jagad-
- så han bygger en ångbastu på indianskt vis.
Vatten hälls över heta stenar för att skapa ånga, som i en bastu.
Marvin bygger badet av ungträd och en presenning.
En ångbastu är det bästa sättet att hålla sig ren.
Hallå, Marv!
Vännen J.T. Evans kommer för att hjälpa till.
- Hur är läget? - Det är bara bra.
Vi ska bygga en ångbastu och sen ska vi bada i den.
- Det är nyttigt. - Ja.
Det driver ut djävulen ur en. Har du nån plan?
- Vi ska bygga nåt sånt här. - Javisst.
En björkgren binds ihop med en grangren och så använder vi björk-
- på sidan. Sen lägger vi på en presenning och tar några stenar-
-och hettar upp dem tills det ångar.
Vi kan inte stå och glo. Nån måste göra nåt-
-så jag får röra på mig.
Jag ska gå bort ifrån yxan.
Vi tar virket-
-och staplar dem i par och en och en.
I Healy hjälper Ryan och Brooks familjen Dynes-
- att lasta bussen på en flakvagn så de kan frakta den närmare hemmet.
Får ni upp den på tåget?
Kör helst upp den på rampen.
- Sen binder vi fast den. - Det låter bra. Tack.
Eftersom bromsarna är slitna-
- måste Tyler försiktigt lotsa upp bussen på rampen.
- Jag måste gasa lite. - Okej.
Räta ut hjulen lite. Okej. Kör framåt.
Det ser bra ut. Kör framåt.
Perfekt. Det ser jättebra ut. Det är bra där. Stanna.
Sväng åt andra hållet nu.
Den ska stå närmare mitten.
- Ska jag styra medurs? - Styr moturs. Andra hållet.
- Styr åt andra hållet. - Okej.
Såja. Kör rakt bakåt lite.
Rakt. Okej. Fortsätt backa. Så där ja. Det är bra.
- Perfekt. - Så ska det se ut.
- Bra kört. - Jag tackar för det här.
Tåget kommer strax.
Sen kör vi bussen till Ferry.
Bland Talkeetna-bergen...
...gör kylan att inspektören Bruce Gough-
- och hans ställföreträdare är på sin vakt.
Det snöade mycket i fyra timmar.
- Det är djupt här. - Det här har fallit i dag.
Det är nog trettio centimeter.
Det är mer snö längre upp.
Det är nog sextio centimeter där.
Vi får nog höja risknivån för laviner.
Vi har verkligen problem nu.
Jag är lite orolig för den här dagen.
Vi har fått snöblandat regn och det blåser mer nu-
- så risken för laviner har ökat mycket.
Laviner är naturen när den är som dödligast.
Tusentals ton snö rasar ifrån berget-
- och kan nå hastigheter på 130 km/h på nån sekund.
Laviner utplånar allt i sin väg-
- och kan slå av ett godståg på 10000 ton från rälsen.
Bruces lavinteam jobbar med att ploga snö-
- innan den rasar ner, men kylan har redan ställt till med problem.
Vi letar efter en läcka, som gjorde att vi stannade.
Andy Phillips fraktar en grävmaskin-
-till mitten av farozonen-
-men den har gått sönder.
Här är den.
En av huvudslangarna läcker. Maskinen kommer ingenstans.
Den får stå här. Jag ringer en mekaniker.
Andy kontaktar mekanikern James Cuff, "the Cuffcake", för att få hjälp.
- Ja. 1356, James Cuff. - Cuff. Kom.
M1:an har stannat.
Jag tog en titt och en slang till en motor har gått sönder.
Okej. Jag kommer snart.
Jag måste åka.
Stambanan är alltid viktig.
The Cuffcake fixar det på nolltid.
The Cuffcake måste fixa fram en ny slang-
-man han hinner inte testa den.
Det är en tolva. Det är samma.
Det är nog klart där. Nu har jag slangen. Nu drar vi.
Såna hittar man inte överallt. Det är en högtrycksslang.
Vi får se om den klarar trycket.
Jag hoppas att de hann fixa fram delen på en halvtimme.
Kommer de sent så sinkar vi tåget-
-och det vill vi inte göra.
Davys och Bills tåg fraktar bropelarna-
- och är bara 8 km bakom The Cuffcake, som har bråttom.
Familjen Dynes har kommit till vägen utanför Ferry-
-för att hämta sin skolbuss-
- som har liftat på en koltåg som åker igenom området.
Men det kan bli svårt att få hem bussen.
Jag är orolig för den här backen.
I värsta fall rullar vi ner och slår i rälsen-
- och det kan ju komma tåg, så vi vill komma upp direkt.
- Okej. Vagnen har lossats. - Tack för det.
Nu ska vi ut och köra.
Bussen har lossats och nu är de ensamma.
Utan bromsar har pappa dålig koll på bussen-
-så ni måste hålla avståndet.
Ni får inte bli överkörda.
Det hade varit dåligt.
Jag är nervös för bromsarna, för om jag måste gasa-
- så vet jag inte om jag klarar att stanna.
Lägg bara i en växel och kör.
Jag ska köra av bussen från vagnen-
-och jag börjar bli lite nervös.
Att köra av vagnen blir svårt.
- Kolla andra sidan. Är jag på den? - Ja. Du ligger i rätt linje.
Vid Curry har mekanikerna RC och Steve-
- kommit till Johns snömaskin som blockerar stambanan.
Där är den. Nu kör vi.
- Läget, John? - En bult på plogvingen är av.
Jag kan inte lyfta den.
Vi hämtar en bult i lastbilen och slår in den.
RC och Steve slår in en ny bult i vingen...
...och tåget som fraktar pelarna-
- är bara en halvtimme bort och rör sig fort.
Det är bråttom.
Vi måste snabba på!
- Ge mig den! - Här. Försök med den.
Det får inte komma ett tåg nu.
Vi måste få ut plogvingen igen.
Vi trycker ut vingen igen, va?
Så där ja.
Det är kallt och stressigt här-
-så vi jobbar så fort vi kan.
Vi är oroliga för tåget som kommer-
- för vi vill inte att det åker in i oss när vi jobbar här.
I Alaskas vildmark har jordbrukarna Marvin och JT-
- börjat bygga sin version av indianernas ångbastu.
- Man ska vara ung för det här. - Jag är ung.
Vi är de äldsta i det här kvarteret.
Jag undrar om ynglingarna hänger med mig.
- Vad tycks? - Höj den lite.
- Vill du ha den högre? - Ja, lite.
Javisst.
Jag ska knyta fast den här.
- Tack för hjälpen. - Ingen orsak.
Tack vare dig blir jag inte köldskadad.
När vi har knutit fast de här-
-så blir det stabilt. Är du med?
Det blir nog bra.
Vi är snart redo att meddela grannarna att det är dags för bastu.
Jag hämtar nåt träd till-
-så vi blir klara i nästa vecka.
Okej, Marv.
Jag fortsätter hugga här.
En bäver hade ätit det här på en minut.
Jag bryter av den här.
- Du måste vara trött. - Nej, då.
- Jag är redo att bada bastu nu. - Det här är sann vildmarksdesign.
Man lär sig genom att göra saker.
I Alaska är varje dag ett nytt äventyr.
- Man lär sig jämt. - Det här är ett äventyr för mig.
Behöver du hjälp?
- Det börjar likna nåt. - Det går framåt.
Två personer kan redan sova i den.
Du menar väl inte att vi ska sova i den här, va?
- Jag är inte den typen av man. - Jag bara undrade.
I Talkeetna-bergen-
- blockerar Andys trasiga grävmaskin stambanan.
Jag väntar på att mekanikern ska komma.
Det snöar ännu mer nu.
The Cuffcake åker till Andy genom dalen-
- och han har med sig reservdelen till maskinen-
- men i Alaska får man inte slappna av.
Jag kom därifrån och såg lavinen-
-och den har blivit större nu.
Jag har med en lavinsändare åt dig.
Ring när du är på andra sidan.
- Okej. Vi ses. - Hej då.
När risknivån för laviner ökar-
-så måste vi bära lavinsändare.
Sändaren skickar ut en signal-
- som hjälper oss att hitta och rädda honom.
På vintern är det lömskt.
Här i närheten rasade en lavin ner-
- och begravde ett helt virkeståg under snön.
Då dog det ingen i besättningen-
-men laviner kan alltid uppstå-
- så The Cuffcake har radiokontakt med Bruce Gough under hela resan.
Här uppstår många laviner.
Snön där uppe kan åka ner över rälsen-
- och hela vägen ner dit och är man här då-
-så hamnar man ända där borta.
I Ferry ska Tyler och Erin Dynes köra sin buss-
- från där stigen börjar till sitt hem-
-högt uppe i bergen.
- Vi försöker. - Var försiktig.
Akta er!
Gud. Här kommer bussen.
Det är spännande.
Nej. Jag gillar inte det här. Nej.
Han kom inte upp. Kanske om han tar mer sats.
- Det gick inte så bra, va? - Den verkar vilja glida ut.
Vi får trampa gasen i botten.
Vi måste hem med bussen-
- innan vägen är borta. Annars fastnar den i Ferry i ett år till.
Jag hoppas att vi inte åker av kanten.
I Curry har RC och Steve bråttom-
-med att reparera Johns ballastplog.
Låsbulten sprack så jag måste sätta i en ny!
RC och Steve jobbar med vingen när ingenjörerna Stacy och Doug kommer-
- för att lyfta upp bjässen på 25 ton på rälsen.
Vi ska lyfta hela maskinen ditåt med hjälp av en domkraft.
- Vad sa du? - Öka trycket.
När man är nära en växel och man har ett tryck-
- på en vinge eller en plog så finns det en risk att man spårar ur.
Jag har tio minuter på mig. Sen måste jag dra.
Tåget som är lastat med bropelare i stål är bara tio minuter bort.
Anchorage här. De gör allt de kan-
-för att laga maskinen. Kom.
Tåget är tre kilometer bort. Vi har ingen tid.
Dra ut den undre panelen.
Kolla om det är fel på nån kabel.
Det är bara två reläer som lyser nu.
- Det borde vara tre. - Ja.
Allt verkar tajt nu.
Jag ska se på ledningsmattan.
Ledningsmattan fördelar kraften från generatorn-
-till alla delar av maskinen.
- Hur många lampor lyser? - Tre.
Det var fel på ledningsmattan.
Tryck in reläet, så får vi se.
Såja. Det fungerar.
Elen fungerar, så nu finns det tryck för att lyfta maskinen-
-innan godståget når dem.
Inget stoppar den här lasten.
Efter att ha byggt en indianinspirerad ångbastu-
- måste nu jordbrukarna JT och Marvin skapa lite ånga i den.
- Vi värmer stenarna. - Jag gör upp en eld.
Börja brinna nu. Få mig inte att se dum ut.
Jag ska hämta lite mer ved.
Ser du den här biten? Ser den inte ut som ett ankhuvud?
Att du gör dig av med sånt som du kan snida i.
Det ser ut att brinna väl.
- Ja. Det här blir bra, Marv. - Hämta stenarna.
Värm upp de rackarna.
Lägg in dem och häll vatten på dem så har vi en bastu.
Ibland exploderar stenarna.
Det är för att det är nån fukt eller olja i dem.
De kan explodera i ansiktet på en.
Jag backar, ifall den exploderar.
Jag kan lyfta lite till, John!
Utanför Curry lyfter Stacy och Doug-
-upp plogmaskinen på rälsen igen.
- Den är uppe. - Bra.
- Du är uppe på rälsen igen. - Ja.
Glöm bärgningstjänsten.
Kör man av med en sån maskin-
-så kan tågen stå stilla i timmar.
Vi tog fram domkraften och tog i. Efter fem minuter var vi klara.
Så där ja.
Elen och vingen fungerar igen-
- och RC och Steve har avslutat sitt uppdrag.
- Det är klart. - Bra.
Vi drar. Det kommer ett tåg.
Den fungerar som den ska nu.
Nu ska jag ploga snö.
Jag och RC är som A-team.
Vi kan lita på varandra-
- vi hjälper varandra och vi klarar av allt.
Jag får se efter Spanky och torka hans rumpa-
-men vi utför alltid våra uppgifter.
Det är det viktiga.
Mekanikern lagade Air Train som åkte norrut.
Ni kan rulla vidare.
När rälsen är frigjord-
- kör godståget mot platsen där bron ska byggas.
Bra att de fixade det innan vi kom dit.
Vi behövde inte stanna. Det är det viktiga.
Vårt mål är att tåget ska rulla på.
Han gjorde sitt jobb och nu är vi på väg.
- I Ferry... - Nu kör vi.
...ska Tyler köra familjens nya skolbuss-
-till deras hem på isiga vägar.
Men bromsarna och motorn är dåliga så det är riskabelt.
Stannar den i backen så är det som att vara ute på havet utan paddel.
Kör. Den biten är isigast.
Jösses. Jag tror att han fixade det.
Han klarade det. Suveränt.
Han klarade en backe. Det är en kvar.
Jag fick en bra start i den första backen.
Här får jag inte upp farten, för det svänger.
Vi tar inga chanser nu, så vi sandar vägen.
- Det är kallt. - Och ni är trötta.
VI har gjort halva jobbet.
Sanden hjälper inte.
Vi kan köra in i träden och fastnar bussen-
-så sitter den fast länge-
- så det bästa jag kan göra är att försöka.
Var försiktig.
- Ur vägen! - Ungar, flytta på er!
Snyggt jobbat.
Så ska det se ut.
Trettio centimeter till så är du hemma.
- Jag gillar den. - Bra, älskling.
Den går bättre än min pickup.
Vi fick hem den, otroligt nog.
Jag trodde att vi skulle fastna i backen.
- Vad sägs om platsen, Koa? - Den är bra.
- Hit med kardan. - Bra jobbat.
Det ser illa ut för Bill och Davy när de kör mot Broad Pass-
- för att leverera en stålpelare för sju miljoner dollar.
Tre mil framför godståget-
- står Andys grävmaskin fortfarande på rälsen.
- Kom an. Var är du? - Bara han skyndar sig.
Se på all snö som faller. Det faller mer nu.
Det är inte bra.
The Cuffcake är på väg och han har bråttom.
- Cuff till Bruce, kom. - Hej, Bruce. Kom.
- Jag lämnar passagen nu. Kom. - Okej, James. Bra.
Du tar vara på dagsljuset. Du är snabb. Fixa maskinen nu.
- Där är M1:an som har gått sönder. - Okej.
- Jag fixar det här. - Okej.
- Cuffcake fixar biffen. - Exakt.
Nu sätter vi fast den.
Som tur är har jag sakerna för att fixa den.
- Passar den? - Vet ej.
- Kanske. - Kanske.
Den sitter tajt, men det funkar. Då startar vi den.
- Så där ja. - Det känns bra.
Läcker den inte så kan du köra ner den från backen-
-och då är allt bra.
- Vi bör åka. - Ja.
Vi har goda nyheter.
Vi fick på slangen och allt fungerar.
Vi börjar rulla nu.
Godståget som kör norrut blockerar inte rälsen mer. Kom.
- Nu kan vi fira. - Ja, det kan vi.
Bill? Hallå?!
Vilket fint väder!
På prärien är vyerna vackra.
Vi får betalt för att se det här-
-och dessutom är människorna här bra.
Åker ni till prärien så får ni se oss och alla vackra vyer.
Själv får jag manikyr och pedikyr.
- Jag får ögonbrynen fixade. - Va?
Ja. Tror du att det här är mitt naturliga utseende?
- Är det inte det? - Man får lägga tid på sitt utseende.
Jag ser en kedja som släpar. Ja, det är en kedja.
Vi måste stanna.
Jag ser en kedja som släpar!
De är redan försenade-
- och nu riskerar Bill och Davy att bropelarna-
-inte når fram över huvud taget.
Vi hinner inte fjanta runt-
- så vi måste fästa kedjan och köra vidare.
Nåt hände. Det kan vara lasten som rör sig.
Den här släpar längs marken.
Den kunde ha hamnat under hjulet, slagit i en växel-
-träffat en bro eller flyttat vagnen-
-och då hade lasten rört sig.
Tid är pengar. Vi drar.
Jag låser fast den i den här skåran. Sen kör vi.
Vi måste åka.
Okej. Jag har kollat lasten.
Lasten har säkrats. - Vi måste åka.
Kan du köra in nån tid?
Inte mycket. Vi måste lossa lasten.
Vagnarna måste dit.
Bara inget annat krånglar.
Den kan explodera, så jag backar.
Sexton mil bort värmer JT och Marvin stenar-
-för att skapa ånga till sin bastu.
- Så där ja. - Är de varma?
Javisst. Den stenen var varm!
Jag brände mig genom läderhandsken.
Jag tror att de blir varma nog för att vi ska ha nytta av dem.
Jadå.
Jag känner redan värmen.
De avger värme nu.
Jag ska ta av mig skjortan innan jag går in dit.
De vill se en manskropp, så jag tänker visa dem det.
Ser ni, tjejer?
Vi bär in lite snö. Jag sätter mig här. Jag är redo.
Exploderar stenarna så blir jag arg.
Okej.
Jag visste inte att ditt bröst var så hårigt.
- Jag har bara hår här och var. - Nu ska vi se om det här fungerar.
Herregud!
- Låt mig göra det. - Jag älskar det!
- Det var bra, Marv. - Ja. Det funkar.
Vi drar igen dörren så vi stänger inne ångan.
Såja!
- Jösses. - Herregud. Det är verkligen varmt.
Jädrar.
Berätta om de otroliga bergsmännen från Alaska!
De tvättar sig inför kvällen på stan.
Vi har byggt en ångbastu som fungerar!
Ja. Nu kan vi gå ut och jaga.
Allt vi gjorde i dag var perfekt. Han kommer att tycka om ångbastun.
Den kommer att fungera länge-
-och den ger mig nya idéer.
Tack vare JT kommer vi att vara säkrare och varmare i Alaska.
Hemma gör Tyler och Erin-
-om sin nya skolbuss åt sina barn.
Vi ska bygga en skola åt er nu.
Det var en lång dag, men vi jobbade ihop-
-och allt gick jättebra.
Att ha sin egen plats är bra.
Jag är glad att den är här. Nu är jag redo att gå i skolan.
Det hade varit bra med en spis här.
Ungarna har en studieplats och vi får mer plats i huset-
- där vi kan utföra våra andra sysslor.
Skolarbetet blir enklare och jag behöver inte vara nära föräldrarna.
Efter en backe på 50 mil har tåget kommit till Broad Pass-
-och Bill och Davy ska snart lossa-
- stålpelarna till den nya bron som ska byggas.
Bra jobbat, Bill.
Alla små förseningar summerades, men vi hann.
Vi får järnvägen att se bra ut.
Lasten kunde ha rört sig åt olika håll.
Det hade inte gått utan dig.
Glöm inte det.
Du har alltid fått mig att se bra ut.
Jag känner mig lättad efter allt det här.
Vi kom fram och kunden är nöjd.
Alla som har väntat här-
-kan nu börja lossa lasten-
-och slå ner pelarna i marken.
Nu ska byggarbetarna lossa stålpelarna.
Bron som ska gå över spåren här-
- gör att bilar och tåg kan ta sig fram smidigt i många år.
Resan handlade om det här.
Vi kom hit efter att ha kört igenom regn och snö.
Vi är lyckligt lottade och vi har tur, för vi är djärva.
Översättning: Tommy Saari www.btistudios.com